La toate vertebratele, într-o fază timpurie a dezvoltării embrionare, se formează tubul neural. El este situat dorsal faţă de tubul digestiv şi din el va deriva sistemul nervos central.

Formarea creierului începe cu dilatarea părţii craniale a tubului neural, unde rezultă o veziculă. Ea se fragmentează în trei şi apoi în cinci vezicule succesive: telencefal, diencefal, mezencefal, metencefal şi mielencefal care se continuă cu viitoarea măduvă a spinării (fig. 125). Fiecare din cele cinci vezicule va genera o anumită structură a creierului, cu funcţii distincte. […]

Mielencefalul conţine centri care comandă şi reglează mişcările respiratorii, controlează mişcările legate de hrănire şi secreţiile digestive şi reglează circulaţia sângelui. La păsări şi mamifere apar centri noi care intervin în reglarea tonusului muscular şi mişcărilor.

Metencefalul formează, în partea lui dorsală, cerebelul. În evoluţia cerebelului apar pe rând trei structuri: a) Arhicerebelul […] b) Paleocerebelul […] c) Neocerebelul. […]

Mezencefalul la ciclostomi, peşti şi amfibieni are un rol conducător dominând celelalte structuri ale sistemului nervos. El primeşte informaţii de la receptorii vizuali, auditivi şi ai liniei laterale. Dorsal, el prezintă doi lobi optici voluminoşi. Începând de la reptile, mezencefalul pierde poziţia dominantă care este preluată de telencefal. Apare nucleul roşu – un centru cu rol în reglarea tonusului muscular. Se menţin lobii optici. La păsări se dezvoltă lobii optici şi nucleul roşu. La mamifere apare substanţa neagră iar pe partea dorsală distingem coliculii cvadrigemeni. Ei nu mai sunt centri superiori ai văzului şi auzului, ci ai unor reflexe de orientare legate de lumină şi sunete.

(Adaptat după Manualul de Biologie, clasa a X-a, Stelică Ene, Gheorghiţă Sandu, Gheorghe Gămăneci)