Asia este un continent bogat în cursuri de apă, lacuri şi ape subterane, dar, spre deosebire de Europa, pe întinsul ei există mari contraste în ceea ce priveşte repartizarea geografică a acestora. Astfel, în Asia se află regiuni endoreice, respectiv cu ape care nu se varsă în Oceanul Planetar. Cel mai întins asemenea areal este cel din Asia Centrală, care se desfăşoară de la Marea Caspică până Munţii Tian Shan. Există şi aici fluvii, dar acestea fie debuşează în lacuri (de exemplu Amu-Daria, în Lacul Aral), fie se pierd în nisipuri (Tarim) sau în mlaştini.

Există şi întinse regiuni areice, adică fără ape curgătoare, cum sunt Podişul Arabiei şi partea centrală a podişului Karakum.

Marile fluvii asiatice se îndreaptă spre oceanele care limitează continentul: Obi, Enisei, Lena (Oceanul Artic); Amur, Huang He, Changjiang, Mekong (Oceanul Pacific); Salween, Gange [...], Indus, Tigru, Eufrat (Oceanul Indian).

La vărsarea în mare, unele fluvii formează delte. Dintre acestea, cea formată de fluviile Gange şi Brahmaputra este cea mai mare de pe glob (aproape cât jumătate din întinderea ţării noastre), iar cea a fluviului Huang He, din cauza marii cantităţi de aluviuni cărate de ape, are cea mai rapidă avansare (circa 200 m anual).

Asia este bogată în lacuri. Unele sunt foarte întinse, purtând numele de „mare”: Marea Caspică, Marea Aral, Marea Moartă. Acestea reprezintă de fapt rămăşiţele unor vechi mări. Altele sunt foarte adânci, de exemplu Baikal, care deţine recordul mondial în domeniu (1620 m).

(Adaptat după Manualul de Geografie, clasa a VII-a, Silviu Neguţ, Gabriela Apostol)